Марко Ганчев
Влак на ужасите

chitanka.info

Страхотия след страхотия

се редуват край тия

вагонетки в един тъмен тунел.

Сядам при Чочо да бъде по-смел.

И тутакси нашата вагонетка

се озова посред пълен мрак.

Че една светкавица като засветка —

ту е тъмно, ту светне пак.

Че като се озъби един великан,

от светкавицата огрян:

клан-клан-недоклан,

дран-дран-недодран.

Мен ме присви от страх стомаха,

а пък Чочо заръкомаха,

запротяга ръце и хвана

боздугана на великана.

И великана — бум, прас, трас —

рухна нейде встрани от нас,

като охна с едно картонено „ОХ!“.

Тъкмо на себе си подойдох,

гледам, че Чочо ръце протяга

към очилата на Баба Яга.

Още за тая беля не съм го нахокал,

ето го че откъртва кокал

от един зловещо ухилен скелет.

Рухва нещастният скелет —

вагонетките ще го смелят.

Бълва огън насреща ни змей.

Хващам ръцете на Чочо: — Не смей!

Обаче още преди да успея,

ритва по зъбите змея.

Ах, най-подире излязохме, ах!

Сума ти ужаси преживях!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.